Uskon että kohtalo johdatti kesän tapahtumia.
Farkkujen kohtalo oli löytää meidät.
Mistä ne tulivat, ja miksi valitsivat meidät -
se pysyy aina mysteerinä. Mutta se on osa ihmettä.
Farkut aistivat miten paljon me tarvitsimme niitä.
Miten paljon tarvitsimme vähän toivoa -
kun kaikki tuttu oli karkaamassa pois.
NELJÄ TYTTÖÄ JA MAAGISET FARKUT
Mutta hetkinen, menen asioiden edelle.
Olemme olleet yhdessä niin kauan kuin muistan.
Olimme yhdessä jo ennen syntymäämme.
Tuntuuko potkuja?
Äitimme tapasivat odottajien jumpassa.
Heillä ei ollut mitään yhteistä -
paitsi laskettu aika. -Rentoutukaa!
Ensimmäisenä saapui Bridget.
Neidit, muistetaan harmonia. -Me seurasimme viikon sisällä.
Bridget oli mielellään pomo. -Hyvä, Lena!
Minä hoidan tämän.
Mutta tiedättekö mitä? Joskus se auttoi meitä.
Ei saa! -Hyvä luoja.
Sellaista meillä oli. Annoimme ja otimme.
Mutta yleensä annoimme.
Lena, hän ei palaa enää. -Ei hätää, Carmen.
Minä tulen heti aamulla. Tibby ja Bridget myös.
Jutellaan puhelimessa kunnes nukahdat.
"Mitä he ajattelivat?" Seitsemäs otos.
Me autoimme aina toisiamme -
ymmärtämään asioita joita muut eivät ymmärtäneet.
Toinen lapsi heidän iässään?
Mikä minä olin? Joku koe heidän hippivuosiltaan?
Nytkö on aika perustaa oikea perhe? Ole hyvä.
He ovat sekaisin. -Tyhmä juttu!
Siis täysin. -Poikki!
Lena, tämä on tragedia. Vähän enemmän tunnetta.
Joitain asioita emme koskaan ymmärtäneet.
Suru on aina raskas taakka. -Olimme silloinkin yhdessä.
Kun suremme rakkaan vaimon ja äidin poismenoa -
hänen valintaansa on entistä vaikeampi käsittää.
Millainen epätoivo ajaa sellaiseen tekoon?
Mutta nyt hän on paremmassa paikassa -
kuin täällä meidän kanssamme.
Syvin osanottoni, Bridget.
Kestimme yhdessä sen mitä yksin ei voi kestää.
Bridget, oletko kunnossa?
Heti kun pääsen eroon typeristä korkokengistä.
Ota ne, taidan juosta kotiin.
Kohtasimme myös asiat joita emme halunneet kohdata.
Yhdessä me muodostimme yhden, kokonaisen ihmisen.
Villi, lannistumaton Bridget. Ujo ja kaunis Lena.
Tibby, kapinallinen. Ja minä Carmen, kirjailija.
Olimme 16 ja aina yhdessä. Pian kaikki tulisi muuttumaan.
Tämä? -Haluatko Kreikkaan Laverne de Fazion näköisenä?
Kenen? -70-luvun tv-tähti.
Tibby unohti ilopillerinsä.
Säästän niitä siihen kun jumitan täällä -
ja te seikkailette ympäriinsä. -Olet niin dramaattinen.
Muutan Etelä-Carolinaan, vain kolmen osavaltion päähän.
Hylkäät silti. lnhoan teitä.
Halusit jäädä tänne kesäksi ja ahdistua dokkarisi kanssa.
Siitä tulee hitti. Jänniä kuvia hyllyjen täyttämisestä.
Aloitan oman filmigenren nimeltä surkumentaari.
Katso, Lena! Ne ovat täydelliset.
En voi käyttää bikinejä. -Kreikassa on vain nudistirantoja.
Mitä? -Bridget pelleilee.
Kadehdin sinua. Pääset paikkaan missä on kundeja.
Luulin että odotit futisleirin alkua.
Kyllä, kunnes kuuli että se on vain tytöille.
Huomio, lävistysvaara. -Ei enää reikiä, neiti.
Sovita näitä. Mene!
Tibby, olet upea! -Ihanat. Käänny ympäri.
Lopeta! -Näytät hyvältä.
Osta ne. -Sovita sinä.
En käytä farkkuja. -Tai bikinejä, minihameita -
mitään joka paljastaa muotosi. -En niin.
Ne sopivat tosi hyvin. Miksi et myönnä sitä?
Koska ryven itsesäälissä.
Lena, sinulla on vartalo. -Katsokaa.
Milloin tämä tapahtui? -Näytät hyvältä.
Bridget, sinä rakastat farkkuja. Sovita niitä.
Olen 7 senttiä pidempi. -Reilu peli.
Miten ne sopivat sinullekin? -Aika outoa.
Carmen, sinun vuorosi.
Kokeile niitä. -Älä viitsi.
Miten farkut jotka sopivat teille -
sopisivat muka tähän? -Tungemme kyllä reitesi sinne.
Autatteko sitten riisumaan? -Nyt on sinun vuorosi.
Reiteni...
Mitä? Minähän sanoin. Riisun nämä ja...
Carmen, tule katsomaan. Ne näyttävät upeilta.
On tieteellisesti mahdotonta että farkut sopivat minulle...
Minulle. -Ja minulle.
Tänään tapahtui jotain mitä emme voi selittää.
Ihan sama. -Se on merkki! Farkut yrittävät kertoa jotain.
Tibby, olet kaheli. -Varovasti, Bridget.
Jokaisen peffa näyttää hyvältä. Se riittää minulle. -Aamen.
Tässä on muutakin kuin lycraa. -Mutta myös sitä.
Oletteko valmiita?
Isän, Pojan ja... -Emme ole kirkossa.
Mutta silti pyhä paikka. Täällä äitimme tapasivat.
Olemme kokoontuneet kunnioittamaan lahjaamme.
Miksi sitten maksoimme niistä? Oikeutettu kysymys.
Tänään, eromme aattona -
koimme taikuutta farkkujen muodossa.
Ehdotan että jaamme farkut tasapuolisesti.
Tänä kesänä ne matkaavat kanssamme -
ja yhdistävät meidät vaikka olemme erossa.
Tänään me olemme farkkujen sisarukset.
Tarvitsemme säännöt, kuten kaikilla sisarkunnilla.
Hyvin keksitty! Ensimmäinen sääntö:
Jokainen sisar pitää farkkuja... -Viikon!
Ensin Lena, koska Kreikka on kaukana.
Tibby, mikä on sääntösi? -En tiedä.
Nenää ei saa kaivaa farkut jalassa.
Mutta vähän saa raapia.
Kiitos kun sallit sen.
Kun lähettää farkut, täytyy kirjoittaa kirje -
joka kertoo jännimmän jutun mitä farkut jalassa tapahtui.
Entä jos mitään ei tapahdu? -Kyllä tapahtuu.
Sitten kun palaamme yhteen -
me kirjoitamme sen farkkuihin. Se on kuudes sääntö.
Vain farkkujen käyttäjä saa riisua ne. Muista se.
Hän tekee töitä, joten on kiireinen.
Jos tuntuu yksinäiseltä, niin palaa takaisin, ok?
Emme koskaan pese farkkuja.
Hyi, miksi emme? -Farkkuja ei voi pestä.
Miksi ei? -Pesetkö taian pois?
Minulla on parempi. Lahkeita ei käännetä.
Lahkeiden kääntäminen on junttia. 1980-luku on ohi.
Ja paidan työntäminen housujen sisään kun käyttää vyötä.
Hyvä. Älä tee sitä enää. -Tein vain kerran.
Ei saa tunkea tai kääntää. -Minun vuoroni!
Et saa sanoa näyttäväsi läskiltä farkut jalassa. Tai ajatella niin.
Pidä huolta itsestäsi...
Ja muista kirjoittaa. -Samoin, heippa.
Parasta kun menet. Portti on avattu.
Yhdeksäs. -Tarvitsemme viimeisen.
Farkut ovat rakkautta.
Rakasta siskojasi ja itseäsi.
Farkuille. -Ja sisarkunnalle.
Sekä tälle kesälle ja loppuelämällemme.
Yhdessä ja erikseen.
Voisin kyllä kävellä, papou.
Anteeksi että kreikkani on ruosteessa.
Äiti sanoi että opin äkkiä.
Kun juttelen sinun ja isoäidin kanssa.
Lena!
Se on paha silmä.
Luulin että en ehdi nähdä sinua!
Pidätkö huoneestasi? Tässä sänky.
Petasin parhaat lakanat ja pitsin.
Tästä ikkunasta... Kaunis näköala.
Hän on kuin jalokivi. Vartioimme kuin jalokiveä.
Tarvitset lepoa.
Kun kuulette nimen ja värin, juoskaa valmentajan luokse.
Alma, Megan. Vihreä. Anderson, Alice. Vihreä.
Adissa, Jessica. Punainen. Bo, Natalie. Punainen.
Luoja, salli minun nyrjäyttää nilkkani pian.
Anteeksi? -Äiti pakotti minut tänne.
Minun äitini nyyhkytti, "miten pärjään ilman sinua?"
Käskin ryhdistäytymään. Mitä sinun äitisi teki?
Ei mitään...
Kuka tuo on? -Älä edes ajattele.
Valmentajiin ei saa koskea. -Marsden, Olivia. Punainen.
Vreeland, Bridget. Punainen.
Hei, muru.
Pyysin koulua lykkäämään tätä, koska halusin yllättää, isä.
Pelkkiä kiitettäviä! -Fantastista!
Toin tennisvarusteeni ja olen harjoitellut -
joten haluan että syötät tosi kovaa.
Minä laskin junassa -
että emme ole olleet yhdessä neljää päivää kauemmin.
On ihanaa kun tulet jouluksi, mutta koko kesä, vain me?
Äiti opetti kokkaamaan arroz con polloa.
Kokkaan sitä sinulle. Missä me olemme?
Minulla on yllätys.
Muutin pois Charlestonista. -Esikaupunkiin? lnhoat niitä.
Koska olen niin sanonut? -Olmsteadin näyttelyssä.
Sanoit: "Kaupungin ja maaseudun jälkeen kaikki muu on hukkamaata."
Olin yhdeksän ja tulit päiväksi Washingtoniin.
Sinä muistat kaiken! -Mutta en sitä että muuttaisit.
Kuka hän on? Naapurisi?
Itse asiassa, me asumme yhdessä.
Sinä olet Carmen?
Isäsi on kertonut sinusta paljon. Tästä tulee ihana kesä.
Lapset, tulkaa tänne! -Lapset?
Ei lapsia, vaan teinejä. -Asuvat kanssasi?
Carmen, tässä Krista ja Paul. -Meistä tulee morsiusneidot.
Anteeksi? -En ehtinyt vielä siihen asti.
Me menemme naimisiin. 19. elokuuta.
Sinulta tuo sujuu. Minulla opettelu kesti viikkoja.
Jokaisella on omat lahjansa. -Tibby! Luulin selittäneeni -
että kuulokkeita pitää käyttää koko ajan.
Anteeksi, missä shampoot ovat?
Käytävällä seitsemän.
Voi luoja...
Apua! Tyttö maassa! Soittakaa ambulanssi.
Sinulla on hintalappu otsassa.
Anteeksi... Puhun huonosti kreikkaa.
Asialle pitää tehdä jotain.
Kiitos kun lainasit paitaa.
Se sopii sinulle. Anteeksi jos se haisee kalalta.
Sinun veneesi? -Isoisän.
Kaikki joissa on sininen lippu. -Työskenteletkö hänelle?
Vain kesäisin. Opiskelen Ateenan yliopistossa.
Kostas Dounas. -Lena Kaligaris.
Olet kreikkalainen? -Miten osaat englantia niin hyvin?
Asuin vanhempieni kanssa Chicagossa 12-vuotiaaksi.
Minunkin vanhempani muuttivat Yhdysvaltoihin.
Mutta tulin vain kesäksi. Asun isovanhempien luona.
Pienet täytyy heittää takaisin. Haluatko auttaa? -Ei, kiitos.
Minä näytän.
Ojenna kätesi. Kädet yhteen. Juuri niin.
Sillä kävi tuuri.
Minun pitää lähteä.
Mutta kiitos vielä henkeni pelastamisesta.
Tanssitko paremmin kuin uit?
Kuinka? -Tavataan lauantaina.
Anteeksi, en voi.
Vauhtia!
Hei.
Olen Bridget. -Eric.
Tiedän. Opiskelet Columbiassa? -Kyllä.
Mitä olet kuullut minusta? -Koulusi voitti mestaruuden.
Pelaan kärjessä. -Olen huomannut.
Olen 17-vuotias. Juostaan kilpaa.
Se siitä...
11 kilometriä. -Juokseminen on ihanaa.
Kyllä, parasta huumetta. -Totta!
Silloin ei tapahdu mitään pahaa. Jos vain pysyy liikkeellä...
Mikään ei vahingoita.
Endorfiinit ovat myös kivoja.
Tami on kunnossa? Pyörittääkö hänkin sauvaa?
En tiedä. Tai kantaa vain kylttiä.
Lausuisitko ruokarukouksen? -Mielelläni.
Herra, siunaa lahjasi joita me saamme -
Kristuksen, meidän herramme kautta. Aamen.
Minä vastaan.
Ei tarvitse. Me emme vastaa kesken ruokailun.
Paitsi silloin kerran. Kertokaa taas miten tapasitte.
Se on kerrottu sata kertaa. -Haluatko kertoa?
Soitin väärään numeroon. -Minä vastasin.
Kesken ruokailun. -Vain sen kerran.
Lydia suostui treffeille tuntemattoman kanssa.
Enhän! -Juuri niin siinä kävi.
Me kävimme keilaamassa. Sait kaksi pistettä.
Se on huonosti. -Mutta minun sormeni ei juuttunut palloon.
Vessanpöntön vesi on sinistä. Ja eikö isä inhoa keilaamista?
Hän käy keilaamassa. Ja lausuu ruokarukouksen.
Kyllä, äiti. Kiittää Jumalaa ennen ateriaa.
Me emme saaneet häntä ikinä kirkkoon. Kuka hän on?
Juttele hänelle, Carmen. Kerro mitä ajattelet.
Juttelen hänelle koko ajan. -Kuten minulle? En usko.
Tämä on tärkeää. Hän teki väärin.
Minä tulen sinne. -Älä!
Et halua hänelle onnea, ja siksi syytät häntä.
Meillä menee oikein hyvin.
Rakas Tibby. Saatoimme erehtyä farkkujen suhteen.
Sen kerran kun käytin niitä minä melkein hukuin -
ja jouduin kalastusveneeseen käpälöimään eläviä kaloja.
Mutta piirtäminen sujuu.
Rakastan tätä saarta, vaikka sinä et ole täällä.
Suukkoja ja halauksia, Lena.
Millaista kylässä oli? -Kivaa.
Löysin tämän pyykistä. Sinun? -Ei, se on...
Lainasin sitä. Kävin satamassa uimassa -
ja joku lainasi sen. -Kuka? Joku poika?
Kuka heistä? Tunnen jokaisen.
Älä välitä, he ovat serkkujasi.
Hekin? Montako heitä on? -Monta.
Älä vaihda puheenaihetta.
Hänen nimensä on Kostas Dounas.
Dounas? Hän on Dounas?
Älä ikinä puhu heille.
He ovat valehtelijoita ja barbaareja!
Isoisäsi kuolisi jos kuulisi.
Älä tapaa häntä enää ikinä. Ymmärrätkö? -Kyllä.
Ei, sinun pitää vannoa. -Minä vannon...
Mitä pitäisi sanoa? -Kerro elämästäsi.
Se ei ole kiinnostavaa. -Ei tarvitse olla.
Tämä on dokumentti. -Mikä?
Dokumentti. -Kuten leffa, mutta tyIsä.
Tämä taitaa olla sinun. Se tuli vahingossa meille.
Numero taisi mennä väärin. Tässä on 721-
ja asun talossa 271. Olen Bailey Graffman.
Sinä olet se joka pyörtyi? Minä olin siellä.
Se outo tyttö jolla oli hintalappu otsassa?
Odota, annan jotain.
Tämä oli vieressäsi. Etsin sieltä henkkareita.
Varastit lompakkoni? -Toinen tapa sanoa kiitos.
Tässä oli yli neljä dollaria. -Varastaisinko rahasi?
Etsin sieltä papereita.
Ei löytynyt. Koulukuva ja tyhmä kuva kissasta.
Mitä itselläsi? Kaupan kortti tai polkupyörälupa?
Saan väliaikaisen ensi viikolla. Oletko kymmenen? -12.
Ihan sama. -Ei ole. 10-vuotiaana ei ollut iPodia.
Tosi hienoa. Kuunteletko Teletappilauluja?
Herätit hänet. Kiitos vain.
Varmaan tyhmää. -Mikä?
Lapsenvahtina vapaapäivänä. Miksi työskentelet siellä?
Säästän uutta videokameraa varten.
Wallmans sattui olemaan... Eikö sinulla ole menoa?
Ei oikeastaan.
Sinulla on jo kaikkea. Teetkö elokuvaa?
Pikemminkin oodia. -Mille?
Äänettömälle epätoivolle. Surkealle olemassaololle.
Kiintoisaa. Ehkä tarvitset avustajaa? -Ehkä en.
Ei tarvitse maksaa. Voisin kantaa laitteita.
Anteeksi kun myöhästyin. Kuka on ystäväsi?
Hän ei ole... -Bailey Graffman.
Nyt pitää mennä. Nähdään, Tibby.
Siinähän sinä.
Pelataan tennistä huomenna.
Niinkö? -Aamulla.
Oletko valmis, vanhus? Kestävätkö polvesi?
Uskotko tosiaan pärjääväsi? -Lyödäänkö vetoa?
Pitää käydä hotellilla. Käytkö Paulin pelissä?
Hän on uskomaton jalkapalloilija.
Pysähdytään vain hetkeksi. Se on matkan varrella. -Sopii.
Miten menee? -Hyvin.
Luulin että joukkueesi treenaa myöhemmin.
Tulin vain vilkaisemaan vastapuolta. -Edessäsi.
Olet aika itsevarma? -Kun tiedän mitä haluan.
Mitä nyt?
Jatkoaika.
Kuka on sinun? -Paul Rodman.
Olet kultapojan isä? Hän on hyvä. -Kyllä.
Syötä, Vreeland. Nyt!
Hyvä maali.
Emme ole arvoisiasi! -Vaihto!
Vreeland, ulos.
Tämä on harjoituspeli. Älä sooloile koko ajan.
Tiedämme että olet supertähti. Säästä se loppuotteluun.
Liikettä, Katie!
Häähotellissa tapahtui vesivahinko. Paikka tulvii.
Korjaukset kestävät kuukausia. Se oli täydellinen paikka...
Emme löydä uutta ajoissa. -Kyllä löydämme.
Lydialla ei ollut kunnon häitä. -Isä kuoli ennen ensimmäisiä...
Mennään kotiin, me keksimme jotain.
Paul? Pelaisitko Carmenin kanssa?
Mitä? -Lydia tarvitsee minua.
Ja te voitte tutustua toisiinne. -Isä! Paul ei puhu.
Hän on vähän ujo. Mene nyt, pelataan huomenna.
Voi luoja, oletko kunnossa?
Olen pahoillani! Kuhmu nousee.
Ei se mitään. -Lopetetaan jo. Olen väsynyt.
Kalimera, Lena. -Luulin...
Tässä paitasi, kiitos vielä. -Odota.
Olin lähdössä merelle. Haluatko mukaan?
Ei, en saisi olla täällä. -He kertoivat sinulle?
Isovanhempamme vihaavat toisiaan.
Tiesit nimeni, miksi et sanonut mitään?
Koska vanhojen miesten riidat eivät liity meihin.
He eivät riitele tyhjän takia. Mistä on kyse?
Samasta kuten aina! Rahasta ja kalasta.
Isoisäni sanoo että isoisäsi huijasi häntä.
Sinun isoisäsi sanoo että minun isoisäni -
myi kalaa joka sairastutti hänen ravintolansa asiakkaat.
Mikä on totuus? -Se että on kaunis päivä...
Mitä väliä lopulla on? -On sillä.
Tibby?
Toinen asiakas valitti puuttuvasta kuitista.
Tämä on toinen virheesi... -Vähennät sen palkastani?
Pukeutumisohjeet myös kieltävät farkut. Hienoa...
Mitä teet tavaroillani? -Äitisi antoi ne.
Sanoin että olen apulaisesi. -Että mitä?
Hän piti ajatuksesta.
Sinä vaikutat suloiselta... Ei, olet tosi rasittava.
Minulla on omat ystäväni. Kolme kappaletta.
Vaikka he jättivät minut tänne, en etsi uusia.
Enkä minä. Mutta haluaisin oppia elokuvanteosta.
Ja taisin löytää hyvän haastateltavan.
Nimi on Brian McBrian, Dragon's Lairin mestari.
Hän on rikkonut kaikki ennätykset.
Ei mikään turha tyyppi -
mutta hyvä kontrasti elokuvasi luusereille.
Bailey, seiso vieressä. Esitä hänen faniaan.
Kamera käy.
Videopelimestarit ovat tuttu näky monessa kaupassa.
Brian McBrian on sitä täällä.
Dragon's Lair on hänen kutsumuksensa.
Brian, olet täällä paljon? -Joskus koko päivän.
Kulutat aikaasi mieluiten täällä Quick Martissa -
etkä todellisessa maailmassa?
Ehkä Dragon's Lairin maailma on kiinnostavampi?
Kerro siitä meille.
Pelaaja ohjaa Dirk Rohkeaa vuonna 1305.
Tarkoitus on pelastaa prinsessa Daphne -
Singe-lohikäärmeen luota. Aluksi tulee käärmehuone.
Käärmeet liukuvat katosta -
ja lohikäärmeen näkee vasta kammiossa 23!
Nopeammin! -Se on takanasi.
Nauha taisi loppua. -Entä haastattelun loppu?
Voimme tulla huomenna, jos se sopii?
Kaikki hyvin? -Puhuuko hän espanjaa?
Sopiiko se? -Kyllä.
Kukaan ei ymmärrä, muru. -Se ei ole totta.
Hän ja äitini puhuivat espanjaa koko ajan.
Varsinkin kun he alkoivat hempeillä eivätkä halunneet...
Onko kello jo yhdeksän? -Mutta minä tajusin kaiken.
Carmen, et usko tätä.
Päätimme järjestää häät täällä kotona.
Isot juhlat takapihalla. -Siitä tulee upeaa!
Missä Paul on? -Tapaamisessa.
Sairaalassa? -Miten niin?
Me pelasimme tennistä, ja osuin pallolla.
Ei, hän on kunnossa. -Asioita hoidettavana.
Isä?
Mitä on tekeillä? Missä Paul on?
Atlantassa. Hänen isänsä on hoidossa.
Hän on alkoholisti.
Paul käy siellä kerran kuussa. Krista ei, hän ei ole valmis.
Lydia ei halua hermostuttaa, joten emme kerro syytä.
Olivia!
Bridget!
Tamponeja. Hienoa, äiti. Tervetuloa leirille.
Sinulla menee kuulemma hyvin? Tiesin sen. Täällä kaikki ok. Isä.
Shampoota. Hyvin käytännöllistä, äiti.
Hampurilaisia, joka päivä. Lauantaina on vapaata.
Hallelujaa! Ravintola odottaa.
Missä se on? -En tiedä.
Tien varrella. Miten niin? -Eric haluaa minut mukaan.
Hän haluaa minut. Miksi hän muuten kuulutti siitä?
Tämä on suosikkikohtani kun hän laukaisee katapultin.
Yritän katsoa voiko tätä käyttää.
Mitä paketissa oli?
Vain nuo farkut. Jaan ne ystävieni kanssa.
Nämä? Mitä hienoa näissä on?
Ei mitään. Mutta ne sopivat meille jokaiselle.
Miltä ne näyttäisivät minulla? Jos joskus antaisit kokeilla.
Kuten vaikka nyt... -Ihan sama, anna minun olla.
Tibby! Huolehtisitko vauvasta?
Rakas Carmen, kirjoitan postista -
ja pikalähetys maksaa enemmän kuin kahden tunnin palkkani -
joten farkkujen on parasta saapua huomenna.
Olemme kadunkulmassa jossa nuoret yrittäjät todistavat -
että jos elämä antaa sitruunoita, valmista limonadia.
Minä mietin, onko tämä tuoretta vai jauhosta tehtyä?
Mitä väliä, jos se on hyvää?
Joudun surukseni ilmoittamaan -
että mitään ei tapahtunut kun käytin farkkuja.
Kaadoin limsan. Pomo syytti tositteen puuttumisesta.
Rottapomon kielellä: Unohdin antaa kuitin.
Luin että Bill Gates pyöritti lapsena limukojua.
Ei se ole varmaa. -Luin siitä lehdestä.
Farkuista ei ole muuta kerrottavaa -
kuin pentu joka toimitti ne.
Joku näsäviisastelija, joka lyöttäytyi seuraani.
Hän on väsynyt. Ollut tuossa koko päivän.
Mitä hän tekee? Kerro. Yrittää kasvattaa aivoja.
Harmi että 12-vuotiaita ei voi postittaa.
Hei, unikeko. Carmen, on aika herätä.
Huomenta. Anteeksi herätys -
mutta voisiko Maria ottaa lakanat?
Siivoojamme. Sanoin että nukut myöhään -
mutta hän ei tainnut ymmärtää. Puhuu vähän huonosti englantia.
Voin pestä ne itse. -Älä ole hassu.
Maria tekee sen.
Ulkona on kaunis päivä. Sinun ei tarvitse pyykätä.
Ei haittaa. Teen sen yleensä itse.
Olen tottunut siihen. lhmiset pesevät lakanoitaan koko ajan.
Selvä...
Oletko ollut täällä kauan? -Kostas, mitä sinä täällä?
Kalatori. Myyn täällä kalaa.
Mutta sinähän tiesit sen? -Anteeksi?
Kukaan ei istu haisevan kalatorin vieressä turhaan.
En tiedä mitä höpiset.
Tulin piirtämään kirkon. -Voinko...
Se ei ole valmis.
Et kertonut että olet taiteilija. -En olekaan.
Vanhempani vihittiin tuolla ennen kuin he muuttivat.
Miksi he palasivat Kreikkaan? -Eivät palanneet.
He kuolivat kolarissa kun olin 12-vuotias.
Palasin isoisäni luokse. -Otan osaa.
Miksi päätit piirtää kirkon?
En tiedä. Pidän siitä, koska ensin se näyttää unohdetulta.
Mutta sen takia se on kaunis, täydellinen yksinäisyydessään.
Huomaatko? Sinä olet taiteilija.
Piirrä se valmiiksi.
Ehkä toiste. Pitäisi mennä. Jos isovanhemmat näkevät...
Niin mitä? Heitäkö pelkäät? Vai jotain muuta?
Miten niin? Et tunne minua. -Yritän tutustua. Etkö huomaa?
Hän on oikeassa, Carmen. Pelkään häntä.
Osa minusta haluaa avautua hänelle -
mutta sitten rakennan muurin ympärilleni.
Enkä ymmärrä miksi.
Ehkä siksi Kostas on tehnyt vaikutuksen.
Kärsimyksistään huolimatta -
hän suhtautuu yhä elämään avoimesti.
En ole kokenut sellaista ennen.
Tuntuu surulliselta että ihmiset kuten Kostas ja Bridget -
jotka ovat menettäneet kaiken, osaavat odottaa rakkautta -
mutta minä en ole menettänyt mitään, enkä silti pysty siihen.
Hän on lääkärissä.
Kuka? -Naapurin pikkutyttö.
Mutta en tiedä miksi. Hoito kuulemma lopetetaan.
Hoito? -Hänellä on leukemia.
Se havaittiin pari vuotta sitten.
Onko tuo hän?
Mitä nyt? -Äiti soittaa!
Hei.
Mitä sinä täällä? Et saisi tulla tänne.
Minä en juo. Mutta jos et tanssi, pitää ehkä aloittaa.
Bridget...
En voi.
En voi tehdä tätä. Anteeksi.
Vapauta kytkin hitaasti...
Muista kääntää. Varo aasia! Hyvä.
Roberta, mikä on parasta tässä työpaikassa?
Voin maksaa laskut. Ainakin useimmat.
Olen myös osa-aikaisena herkkukaupassa.
Heillä on iso jäätelökone.
Jos minulla on tyIsää, suoritan sillä kokeiluja.
Kokeiluja? Hienoa. Kytke tämä.
Mikä on ollut paras maku? -En tiedä...
Yhdestä tuli oikein hyvää.
Pähkinöitä, mustikoita ja paljon grahamkeksejä.
Tiedätkö Baskin-Robbinsin?
He palkkaavat jäätelötutkijoita keksimään kolme makua kuussa.
Arvaa kuka olisi hyvä siinä?
Sinä. -Niinkö?
Pitää jatkaa töitä, tai Duncan saa slaagin.
Sori. Tiedän että inhoat tuota. -Ei se mitään.
En halunnut sotkea sitä. -Sinähän olit hyvä.
Kuka kertoi sinulle? -Mitä?
Sinä kuulit siitä? -Me ehdimme vielä...
Sen nimi on leukemia. Haluaisin kyllä mukaasi.
Mutta pyydätkö vain koska säälit minua?
En tiedä.
Ehkä.
Selvä.
Lyhennämme vain helmaa.
Olet kaunis. -Se on ihana.
Carmen? Sinun vuorosi.
Anteeksi kuinka?
Näytän ihan hutsulta. -Luoja...
Barbara voi korjata sen.
Katsotaanpa... Sauma pitää avata.
Toivottavasti löydämme lisää kangasta.
Tämä vaatii isoja muutoksia.
Luulen että on parasta aloittaa alusta.
Hyvä, voinko riisua? -Totta kai.
Olen pahoillani että hänen isänsä arvasi koon niin väärin.
Yleensä karkea prototyyppi on lähtökohta, mutta nyt...
Voimme lisätä korsetin. -Se pitää kropan kuosissa.
Ne ovat häät, enkä halua univormua.
Näyttääkö hän Kristalta? -Varmasti.
Korjaamme Kristan helman ja aloitamme toisen alusta.
Sen toisen nimi on Carmen.
Lydia, unohdetaan puku. Carmen on puertoricolainen -
etkä tullut ajatelleeksi, että hän olisi eri muotoinen.
Tai toisin kuin sinulla ja tyttärellä, hänellä on perse -
eikä ompelijalla ollut tarpeeksi kangasta peittämään sitä!
Tai vielä parempaa. Sanotaan, että Carmenia ei ole olemassa!
Carmen, muru!
Tehdään muutoksia.
Me pääsimme jatkoon joten sekoitetaan pakkaa.
Jessica kärkeen ja Bridget puolustamaan.
Mitä? -Älä ylitä keskikenttää.
Lena, kun sain kirjeesi minä huusin 10 minuuttia.
Löysit sitten söpöliinin?
Samoin minä, hänen nimensä on Eric.
Hän on valmentaja ja siksi kiellettyä aluetta.
Mutta en välitä. En ole ikinä halunnut mitään näin paljon.
Odottelen yhä että Carmen lähettää farkut.
Sillä välin kulutan energiani jalkapalloon -
vaikka siitä tuleekin ongelmia. Mutta minulla on pakkomielle.
Ja kuten tiedetään, silloin tyttö ei ole vastuussa teoistaan.
Syötä, Vreeland!
Hei.
Näit kun pelasin. Mitä arvelet?
En ole ikinä nähnyt sellaista intensiteettiä.
Taisin yrittää tehdä vähän vaikutuksen. -Vähän?
Ei. Se oli enemmän.
Sinä pelotat minua.
"Lähes holtittoman määrätietoinen." -Mitä?
Niin koulun psykiatri sanoi. Äitini kuoltua -
osa opettajista ajatteli, että minua pitää arvioida.
Joten tapasin hänet. Minä puhuin ja hän kirjoitti.
En ole kertonut siitä kenellekään.
Bridget, minä... -Älä sano mitään. Ei nyt.
Juostaan kilpaa.
Onko sinulla avainta? Talo näyttää tyhjältä.
Etsivät kai minua. Mutta pärjään kyllä.
Tässä Tibby. Nyt äänimerkki. Tiedät kai mitä tehdä?
Tib, Carmen tässä. Minä palaan kotiin.
Sain hepulin enkä kestä täällä enää.
Soitin koska tiesin...
Että sinä ymmärrät.
Arvaa mikä on parasta tähdissä?
Kun niitä kaikkia katsoo -
sitä tietää että on pakko olla muutakin kuin...
Elämää?
Pakko olla.
Pelottaako sinua?
Ei kuoleminen. Mutta pelkään... Aikaa.
Että sitä ei ole tarpeeksi.
Aikaa keksiä kuka olen, ennen kuin pitää poistua.
Pelkään mistä jään paitsi.
Mitä?
Ei mitään.
Bridget on energinen ja tekee kaikesta hauskaa.
Carmen on nerokas, mutta ei tiedä sitä.
Ja Tibby...
Hän kulkee omaan tahtiinsa. Olen kateellinen hänelle. -Miksi?
Hän tietää kuka on. -Etkö sinä tiedä?
En kai. Tiedän kuka haluaisin olla.
Puhuit siitä että minä pelkään.
Sitä on vaikea selittää.
Koko ikäni, minut on nähty tietyllä tavalla.
Mutta minä en...
Ei se mitään. Ymmärrän kyllä. -Niinkö?
Jotkut esittelevät kauneuttaan -
koska haluavat muiden näkevän sen.
Toiset yrittävät piilottaa sen -
koska haluavat näyttää jotain muuta.
Mitä sinä näet?
Kaiken.
Rakas Bridget. Taisin kuvitella turhia -
kun toivoin farkkujen parantavan kaiken.
En syytä niitä tapahtuneesta -
mutta toivottavasti saat niistä enemmän onnea.
Mutta eniten toivon että ne antavat sinulle järkeä.
Se kuulostaa tyIsältä, mutta kokemuksesta kerron -
että maalaisjärki ei ole hullumpi juttu.
Käytä niitä hyvin. Rakastan sinua. Carmen.
Isäsi soitti. Halusi varmistaa että pääsit kotiin.
Olen pahoillani. Arvasin tämän.
Nyt tiedät miksi pelkäsin lähtöäsi.
En halua hymistellä... -Älä sitten.
Huomenta!
Etkö ikinä nuku? -Miksi?
Tämä saapui sinulle. -Lopultakin täällä!
Tajuatteko mistä on kyse? -Sinä halaat farkkuja?
Nämä eivät ole vain farkut. Ne saavat asiat tapahtumaan.
Tuntui että asuin blondien friikkisirkuksessa.
Ei kai se niin kamalaa ollut? -Kyllä oli.
Paul ei puhunut sanaakaan.
Krista on reipas pikku... Painajainen.
Hän ja äitinsä ovat kuin kaksi piripäätä.
Paitsi jos hääsuunnitelmiin tuli ongelmia.
Heidän jokainen keskustelunsa -
pyöri kukkien, ruokalistojen, tai vieraslistojen...
Ehkä he olivat vain innoissaan.
Teeskentele olevasi puolellani. -Siitä ei ole kyse.
On pahempiakin asioita kuin isäsi hääpäivä.
Hän olisi voinut hoitaa sen paremmin... -Aivan varmasti!
Kerro se hänelle, äläkä heittele kivillä.
En heittänyt häntä, vaan heitä! He pilasivat kaiken.
Ja miksi saarnaat tekopyhästi ihmisten kohtelusta -
kun itse haistatat paskat maailmalle -
koska se on helpompaa!
Hän saa liikaa aurinkoa.
Taidat olla oikeassa. Käyn kävelyllä.
Voisitko olla vielä viikon? -Kurssit alkavat maanantaina.
Minusta vain tuntuu... -Tiedän. Samoin.
Rakastan sinua, Lena.
Mitä sinä teet? Lopeta!
Kostas! -Lena!
Hän juotti sinua! -Me vain tanssimme!
Sinä lupasit minulle. Eikö se merkitse mitään?
Etkö välitä jos särjet sydämemme?
Eikö tämä ole mitään?
Olen pahoillani.
Tässä elämässä perhe on arvokkain lahjamme.
Kaikkein pyhin. Jos heille kääntää selän -
silloin ei ole enää mitään.
Se oli sellaista kuten aina kuvittelinkin.
Miksi sitten tunnen näin, Lena?
Minun pitäisi olla tyytyväinen, mutta oloni on silti tyhjä.
Haluaisin kovasti jutella äitini kanssa.
Tarvitsen häntä, ja se pelottaa minua.
Äiti, en voi hoitaa vauvaa. Meillä on haastattelu...
Bailey on sairaalassa. Hänen äitinsä soitti.
Bethesda Memorial-sairaala. Yritin soittaa sinulle.
Ajan sinut sinne. -Ei tarvitse.
Käyn siellä jos ehdin.
Olen vihainen isälleni.
Miksi se on vaikea myöntää? Sinulle voin olla vihainen.
Olen huomannut. -Anteeksi.
Sanoin sinulle tosi rumasti. Anteeksi.
Joskus on helpompaa olla vihainen heille joihin luottaa.
Minkä takia? -Koska he rakastavat silti.
Äitisi kertoi ystävästäsi Baileysta.
Hän ei ole oikeastaan ystävä, mutta kyllä...
Tiedäthän, 12-vuotias. -Kirjeiden perusteella...
Hän tekee hulluksi. Me haastattelemme jotain -
ja yhtäkkiä hän alkaa kysellä omiaan.
Hän kyselee heidän elämästään kuin yrittäisi tutustua.
Paraneeko hän? -En tiedä.
Lena Kaligaris? Lähetys Meksikosta.
Isoisä? Haluan sanoa jotain.
Voit esittää että et ymmärrä, vaikka tiedän totuuden.
Minulle on aina sanottu että muistutan isoäitiä.
Että minulla on hänen kasvonsa ja hymynsä.
Mutta minussa on myös paljon sinua.
Hiljainen ja itsepäinen ja pelkää näyttää tunteensa.
Sitten tapasin erään joka muutti kaiken.
Hän osoitti, että voin ottaa riskejä.
Sinäkin olet kokenut saman, kun tapasit isoäidin.
Vaaransit kaiken sen takia. Pyydän samaa mahdollisuutta.
Mene.
Kostas!
Luulin että emme näe enää. -Minä rakastan sinua.
Mitä tässä laatikossa tulee? -Palaan pian.
Isä? Carmen tässä.
Olen iloinen soitostasi. -Minä vain...
Ei hätää. Ei tarvitse pyytää anteeksi. Tiedän.
Ei, sinä et tiedä. Et ole ikinä tiennyt.
Koska en ole sanonut sitä. -Mitä?
Että olen vihainen sinulle. Koko sinun uusi perheesi...
Se on minun syytäni. Olisi pitänyt kertoa aiemmin.
Kyllä, mutta ei siinä kaikki. Sinä löysit uuden perheen -
ja minusta tuntuu että en edes kuulu sinulle enää.
Ihan kuin olisit vaihtanut minut ja äidin parempaan -
ja haluan tietää miksi? Häpeätkö sinä minua?
Kerro, isä. Mitä tein väärin?
Miksi jätit meidät? Miksi sanoit minulle -
että pysymme läheisinä, vaikka niin ei käynyt?
Miksi Paul käy alkoholisti-isän luona joka kuukausi -
mutta sinä minun luonani vain kahdesti vuodessa?
Näytit tyytyväiseltä Paulin ja Kristan isänä -
mutta et ehtinyt olla minun. -Olen pahoillani...
Olen hyvin pahoillani. -Kunpa se riittäisi, isä.
Missä pieni ystäväsi on? Aloin jo tottua häneen.
Kerran hän näki kun minulla oli huono päivä -
ja kysyi haluanko jutella. Aika harvinainen tyttö?
Rakas Tibby, sydämeni on pakahtumaisillaan.
Et usko tätä, mutta minusta se on farkkujen ansiota.
Me olimme oikeassa. Farkuissa on taikaa.
Jos sallit sen, ne tuovat sitä myös sinulle. Lena.
REIPAS ILME
HYMYKERHO
Oli jo aikakin ilmestyä.
Mikä tuo on? -Dragon's Lair.
Brian toi sen eilen.
Se ei ole kuulemma yhtä hyvä kuin aito -
mutta ainakin voin treenata.
Hän auttoi kenttään 10, missä linnaa piiritetään.
Brian on hyvä tyyppi. -Niin on.
Sinä olit oikeassa ja minä väärässä -
mutta olen väärässä monista...
Tärkeintä on voida muuttaa mielensä.
Toin sinulle jotain.
Matkaavat farkut.
Sain ne juuri Lenalta. -Joka on Kreikassa?
Hän sanoi että niissä on todella taikuutta.
En tiedä yksityiskohtia, mutta tunnen Lenan.
Jos hän sanoi niin, silloin se on totta.
Ajattelin että voisit pitää niitä hetken.
Ne eivät sopineet minulle. -Tiedän.
Mutta sillä ei ole väliä.
Millään ei ole.
Sinun pitää ottaa ne, Bailey.
Anna niiden auttaa sinua.
Pyydän.
Olet väsynyt, mutta älä anna periksi.
Nämä farkut tekevät ihmeen. Sinun pitää uskoa. -Tibby...
Farkut tekivät jo taikansa minulle.
He toivat sinut luokseni.
Haluan että teet jotain.
Mitä? -Tee elokuvasi valmiiksi.
Miksi?
Koska pystyt siihen.
Haloo?
Voi ei... Minä kerron hänelle.
Maalasin kuistin.
Lähdetäänkö ravintolaan juhlimaan paluutasi?
Ehkä myöhemmin, isä. Olen aika väsynyt.
Hei, Bailey tässä. Tätä ei ole pakko käyttää.
Vaikka nyt kun ajattelen -
pyörtyminen Wallmansilla tekee minustakin luuserin.
Mutta toisaalta -
samoin se jos on hintalappu otsassa.
En tiedä. Ehkä meissä jokaisessa on luuseria.
Tyytyväisyys ei ole sitä että kaikki on täydellistä.
Ehkä se syntyy monesta pienestä asiasta -
kuten farkuista -
tai jos pääsee uudelle tasolle Dragon 's Lairissa.
Ne ovat tärkeämpiä kuin ikävät jutut.
Ehkä elämme kuten pystymme ja siinä kaikki.
Carmen, Lena tässä. Minulla on asiaa.
Etkö vastaa puhelimeesi? Bridget tarvitsee meitä.
Avaa se! -Yritän koko ajan.
Roskaruoka herättää hänet.
Kutsuimme itsemme yökylään.
Mutta taidat nukkua jo.
Olen niin väsynyt. -Juttelisit meille.
Jotta me voimme... Korjata asian.
Täydellistä pizzaa. -Johtuu pekonista.
Tai oliiveista. -Maggie! Mitä... Ei.
Äitisi olisi rakastanut tätä.
Muistan kun hän päätti tehdä sitä itse.
Hän oli aina nälissään kausiensa jälkeen.
Istuin keittiössä tekemässä läksyjä -
kun hän alkoi tehdä sitä. Tuskin sitä voi sanoa pizzaksi.
Lähinnä koko jääkaapin sisältö pohjan päällä.
Hulluinta oli, että me söimme sen. -Tietysti.
Söimme hetkessä koko pizzan. Ja me nauroimme koko ajan.
Ajattelin että ehkä huonoja kausia ei tule enää -
ja hän on aina iloinen.
Kyllä häntä saa ikävöidä. Vaikka suru on vaikeaa -
on vaikeampaa jos ei sure. -Et ymmärrä.
En voi. Se sattuu liikaa. -Tiedän.
Et tiedä! Haluan olla elossa ja iloinen.
Koska jos tunnen eläväni, hän ei tunnu kuolleelta.
Ja jos en ole masentunut, minä en ole kuten hän.
Sitä ei tarvitse todistaa. Olet paljon voimakkaampi.
Hän ei löytänyt voimiaan vaikka halusi.
Sinulla on muutakin. -Mitä?
Sinulla on meidät.
Emme päästä sinua mihinkään. -Kiitos.
Heippa!
Minäkin kaipaan sinua.
Ei nyt, Maggie.
Maggie!
Tule takaisin tänne! Anteeksi!
Maggie?
Hukkasitko nämä?
Taisin hukata. Kiitos.
Mitä sinä täällä? -Etsin sinua.
Osoite on Hobart Place, ei Street. Aika hankalaa.
Se selittää asian.
Olen palaamassa yliopistoon. -Se ei ole ihan vieressä.
Ei ole.
Se mitä tapahtui oli minun syytäni.
Ei syytä, vaan vastuullani. Olisi pitänyt tietää paremmin.
En käskenyt sinua hidastamaan.
Mutta halusin sitä vääristä syistä.
Kaikki asiat joita yritin paeta -
saivat minut aikaisemmin kiinni.
Ystäviä? -Ystäviä.
Kun olet 20-vuotias -
jonkun ison yliopiston futistähti -
ja miljoona kundia on perässäsi -
lupaa antaa minulle mahdollisuus. -Sopii.
Kiitos. -Pärjäile.
Voi luoja... Lena! -Tulitte kaikki!
Bridget, olen pahoillani. Löysin kirjeesi vasta äsken.
Annatko anteeksi? -Kuka sinä olet?
Ajattelin jos muutit mielesi isäsi häistä. -En.
Me muutimme sen. -Mitä sanot automatkasta?
Mistä te puhutte? Ei!
Isäsi häät. On tärkeää että olet siellä.
Siinä tapauksessa isä olisi soittanut.
Ehkä hän toipuu yhä viime puhelusta.
Tuo ei tainnut auttaa. -Vanhemmat osaavat mokata.
Meidän pitää nähdä tarkemmin. -Hän heittää minut pihalle.
Eikä heitä. -Ja jos heittää, me olemme paikalla.
En lähde! -Lähdet!
Näkymä ikkunastani.
Tässä ovat serkkuni aasit. George ja George Jr.
Isovanhempani. Caldera. -Unohda se, näytä kundi.
Hiivin sisään kun seremonia alkaa.
Caldera on tulivuoren huippu.
Vihkimisen jälkeen me häivymme.
Voi luoja, Lena! -Eikö ole upea?
Tarkoitin kun pitelet kalaa. Näpit irti kuskista!
Voiko kuskin lahjoa kääntymään ympäri?
Millä rahalla? Vain Tibby oli töissä.
Täytin juuri viimeisen hyllyni.
Suoritammeko seremoniallisen työasun polton?
Minulle jäi vain nimilappu.
Miten surkumentaarisi kävi? -Siitä tuli jotain toisenlaista.
Mikä sen nimi on? -"Bailey".
Carmen, tule. Me myöhästymme.
Mitä hän tekee tuolla?
Muutin mieleni. En pysty tähän. -Kyllä pystyt.
Carmen? Tule ulos. Kaikki järjestyy kyllä.
Mistä sen tiedät? -Kädessäni on jotain.
Käytä niitä. Ne tekevät rohkeaksi.
En voi mennä farkuissa häihin. Eikä viikkosi ole täynnä.
Sääntö 11: Hätätilanteessa -
farkut siirtyvät sisarelle joka tarvitsee niitä -
riippumatta aikataulusta. -Sääntöä 11 ei ole.
Pitäisi olla. Laadin sen nyt. -Kuulostaa hyvältä säännöltä.
Puetko ne itse, vai pitääkö meidän?
Rakkaat ystävät, olemme kokoontuneet tänne -
Jumalan ja tämän seurakunnan eteen -
liittämään yhteen tämän miehen ja naisen.
Anteeksi... Voisitteko odottaa hetken?
Täällä on tärkeä perheenjäsen jonka pitäisi olla seurassamme.
Minun tyttäreni.
Carmen?
Isä, ei ole pukua. -Tarvitsen sinua.
Pitää mennä naimisiin.
Anteeksi...
Voitte jatkaa.
Rakkaat ystävät, olemme kokoontuneet tänne -
Jumalan ja tämän seurakunnan eteen -
liittämään yhteen tämän miehen ja naisen.
Maan päällä ei ole suurempaa rakkautta kuin...
Olisi helppo sanoa että farkut muuttivat kaiken.
Mutta nyt uskon, että elämämme muuttui koska oli pakko.
Ja farkkujen todellinen taika oli sen kaiken todistaminen -
ja meidän pitämisemme yhdessä, kun tuntui että kaikki muuttuu.
Jotkin asiat muuttuivat.
Mutta tiesimme, että vaikka matkustaisimme miten kauas -
jotenkin me löytäisimme aina toisemme.
Sen ansiosta me selviäisimme mistä vain.
Meille. Keitä olemme ja keitä meistä tulee.
Farkuille... -Ja sisarkunnalle.
Tälle hetkelle ja loppuelämälle. -Yhdessä ja erikseen.